Слушайте! Май трябва да се върнем.
И да изпуснем парите? Изключено.
Не се раздалечавайте.
Стигнахме.
Качи се на гърба му.
Побързай.
Ето го. Хвани го.
Ще си платиш за това.
Недей, моля те.
Моля те.
Стой там.
Хванах само едно,
но е чудесен екземпляр.
Само толкова? - Да.
Ухапа ме два пъти.
Лобник.
Имало едно време...
а може би се е случило два пъти, сигурно помните историята...
имало една могъща тъмна фея на име Злодеида.
ГОСПОДАРКА НА ЗЛОТО 2
По някаква причина господарката на злото и пазителка на Блатото
продължавала да бъде мразена.
Вярно, че била проклела принцеса Аврора,
но то било преди да открие светлината в сърцето на човешко дете
и да отгледа момиченцето като свое.
Все пак именно любовта на Злодеида премахнала същото това проклятие.
Но тази подробност някак необяснимо била забравена.
Защото докато историята се предавала от човек на човек из цялата страна,
Злодеида отново била злодеят в нея.
Време е. Хайде, да събудим всички.
Днес е големият ден! - Хайде!
Събудете се.
Хайде.
Побързайте, блатоци! Време е!
Запомнихте ли тайния план?
Всичко е ей тук. Кога да кажа тайната на кралицата?
Бъди търпелива, Блатиче.
Дали кралица Аврора е будна?
Е, вече не е "Спящата красавица".
Схванах шегата ти.
Следваща точка - изчезналите феи.
Пратих още духове да претърсват полето с лобник.
Довечера ще ми докладват.
Ще търсим, докато ги открием.
Не ми повдигай корен, Лист.
Мачкането на хора с клони няма да помогне.
Диавал, трябва да си на моя страна.
Аз съм кралица на Блатото и съм човек.
Всички трябва да се научим на малко доброта.
Може ли да минем?
Прощавайте.
Важни фейски дела.
Само една дума.
Може би две. - Лелички,
изчакайте си реда като останалите.
Не! - Това не търпи отлагане.
Нито за миг.
Или може да гръмна. Наистина.
Това да не е...
Пинто!
Идва с дарове. Първият сок от стоплящите се дървета.
За големия ден!
Тихо, Блатиче.
Какъв голям ден?
Хей! Короната ми!
Не ми е до това.
Пинто!
Хайде де.
Къде тръгнахте, лелички?
Нямам време за игри, Пинто.
Какво ви е прихванало всички?
Ето я, Ваше Величество.
Върни се веднага.
Пинто. Стига игрички за днес.
Виж на какво заприличах.
Филип. Какво правиш тук?
Търсех те.
Ами здравей. - Здравей.
Съжалявам, не можем да говорим сега.
Блатото е в хаос, засипват ни с оплаквания.
Знам колко си заета.
Исках да те питам нещо. - Да?
Дали е възможен съюз между Улстед и Блатото?
Съюз ли?
Да свържем двете земи.
Да постигнем мир и хармония.
Представях си мост.
Мост.
Да, мост.
Съюзът е чудесна идея,
ако и двете страни го искат.
Работя по тази част.
Ще провали всичко.
Дай му време.
Я чакай.
Това е официалният ти жакет.
И ти си замесен в това, нали?
Ако си заета, ще дойда пак.
Не, не.
Съвсем не съм заета.
Понеже не искам да...
Цялата съм в слух. За какво става дума?
Права си, ще се издъни.
Преди пет години мислех, че съм те изгубил.
Реших това да е нашият ден.
Обичам те всеки миг, откакто те срещнах.
Ето я моята истина за любовта.
Няма магия или проклятие, които да ме откъснат от теб, Аврора.
Дали моментът е подходящ? - Филип.
Падна на коляно.
Много го протака.
Ще се омъжиш ли за мен?
Да.
Да ли? - Да.
Да!
Само стани и ме целуни.
Ще има сватба!
Тайна сватба изненада.
Трябва да съобщим на родителите си.
Налага ли се?
Господарке.
Какво?
Имам малка новина.
Казвай тогава.
Не е кой знае какво
и няма причина за изстъпления.
Работата е там, че...
Принц Филип...
Е изчезнал?
Не. Филип...
Има жълта треска? Не!
Проказа!
Не, господарке.
Принц Филип предложи на Аврора да му стане...
Недей...
да ми съсипваш сутринта.
Господарке, моля те.
Само спокойно!
Кажете, сир,
ще бъда ли кум, или избрахте създание от Блатото?
Генерале, ако така ме питате дали тя е приела, тогава...
Знам, че е приела, сир.
Та кой не би желал да се измъкне оттам?
Защо си против блатяните?
"Блатяните"? Така ли се наричат сега?
Крилати зверове, дървета убийци.
Мерете си приказките.
Не знаете нищо за тях.
Знам, че Злодеида е убийца,
разрушаваща цели армии. Поне така се говори.
Изобщо не е такава.
Работата ми е да браня кралството.
И бих го сторил, стари друже,
без да се поколебая.
Да вървим.
Отворете портите!
Пристигнаха трофеите от анексирането на Средните земи.
Оръжие.
Не, оръжие не ни трябва.
Войната вече е зад гърба ни.
Ингрит,
виждаш, че съм те сложил точно зад себе си.
И винаги ще бъда там.
Ингрит, казах, че не ни е нужно оръжие.
Малко предпазливост не вреди.
Запънат е, Ваше Величество.
Така ли?
Татко, майко. - Е?
Какво отговори тя?
Каза да.
Да!
Прекрасна новина.
Две кралства най-сетне обединени.
Да.
Може би бях себична
и гледах на това по погрешен начин.
Ти направи своя избор.
Време е да празнуваме.
Радвам се, че вече одобряваш.
Много повече.
Готова съм да посрещна годеницата ти с отворени обятия.
Да я поканим на вечеря.
Ще бъде чудесно.
При едно условие.
Да доведе кръстницата си.
Не ви съветвам...
Ще посрещнем тук в замъка онази, която я е отгледала.
Кралицата е права. Само че кръстницата...
Но аз настоявам.
Та нали скоро ще се сродим.
Разгласете из цялото кралство,
че синът ми ще се жени за Аврора.
И че Злодеида ще дойде на вечеря.
Веднага ще разпратя глашатаи.
Внимание.
Дръжте се за пешовете!
Виж ти.
Е?
Е.
Кръстнице...
Филип поиска ръката ми.
Бедничкият.
Ще се съвземе.
Отговорих му да.
Не.
Да.
Не.
Не съм те питала.
Нито пък аз.
Какво следва?
В коза ли ще го превърнеш?
Стига.
Защо не харесваш Филип?
Първо, той е човек.
Аз също съм човек.
Но никога не съм ти придиряла за това.
Докато не се влюбих.
Любовта невинаги свършва добре, зверче.
За твое сведение, принц Филип е принц.
При това красив и симпатичен.
Само те моля да ми се довериш.
Моля те да му дадеш шанс.
Нека ти докажем, че грешиш.
Филип е внимателен,
мил и един вид...
Какъв вид?
Кралят и кралицата ще празнуват
и поканиха двете ни в двореца.
Искаш да се срещна с родителите му?
Това е само вечеря.
Не ме искат в Улстед.
Защо тогава да ходя?
Защото майка му иска да се запознае с моята.
Моля те.
Филип.
Искам довечера да го носиш.
Твоя меч?
Благодарение на теб, Улстед и Блатото ще се обединят.
Любовта ми към Аврора няма нищо общо с политиката.
Да, но вашата любов
ще осигури мир за поколения наред.
А сега го вземи и го носи
със съзнанието, че никога няма да ти потрябва.
Синко.
Никога не съм се чувствал по-горд.
Ами майка ми?
Тя съгласна ли е?
Майка ти ще се научи да обича онази, която обичаш ти.
Лобник.
Вече губя търпение.
Ваше Величество.
Трябва да си по-бърз, Лакейко.
Да, кралице.
Аврора прие.
Всичко се нарежда...
идеално.
Здравейте.
Опитай да не се зъбиш толкова.
Така как е?
Да чуем приветствието.
Колко мило от ваша страна да ме поканите тази вечер.
Помни, че не отправяш заплаха.
Толкова е мило от ваша страна да ме поканите тази вечер.
Да. По-добре е.
Опитай с реверанс.
Да пропуснем тази част.
Тя истински обича онова момче.
Много благородно от твоя страна.
Благородно?
Господарке...
Не е ли прелестна?
Имам нещо за теб.
За рогата ти.
Така семейството на Филип ще е по-спокойно.
И ти също.
Може би е лоша идея.
Не...
Всичко е наред.
Толкова се вълнувам.
Това е свръх силите ми.
Злодеида!
Вили?
Хората са смехотворни.
Става все по-добре.
Който напусне поста си, ще бъде обесен. - Да, сър.
Пристигнаха.
Мислила ли си да ме превърнеш в мечка?
Сигурно ще бъда внушителен.
Какви здрави нокти.
Защо разговаряме за мечки?
Кралица Аврора от Блатото.
Благодаря.
Изглеждаш прекрасно. - Щастлива съм да бъда тук.
Аврора, това е голяма чест.
Добре дошла в Улстед.
Какво красиво момиче.
Разбирам как си пленила сърцето на Филип.
Ваше Величество.
От цветята в косата ти е. Алергична съм.
Ужасно съжалявам.
О, не, няма нищо. Много са хубави.
Злодеида.
Злодеида, радвам се да те видя отново.
Това е баща ми крал Джон Улстедски.
И майка ми кралица Ингрит.
Добре дошла в нашия дом.
Много мило от ваша страна да ме поканите тази вечер.
Не се усмихвай.
Бих искала да ви представя Диавал.
Дано не си се затруднила да намериш замъка.
Защо да се затрудня?
Само завързва разговор.
После ще ти обясня.
Никакви затруднения.
Ваши Величества, дами и господа, вечерята е сервирана.
Моля, чувствайте се като у дома си.
Птица.
Вкусно.
Проблем ли има?
Това е желязо.
Ваше Величество е чувствителна към цветя, а тя - към желязо.
Нямах представа.
Веднага я отнесете.
Дано не е проблем да се храниш с ръце.
Какво приятно топло време, нали?
Наистина.
Имаме малък подарък за Филип и Аврора
в чест на тяхното славно общо бъдеще.
Нямам търпение за детска глъч в замъка.
В този замък?
Да, разбира се.
Тук ще е техният дом.
Дочух, че Аврора си има свой замък.
Така е, сър.
Да...
Любопитно ми е, как Аврора е станала кралица на Блатото?
Аз я направих кралица.
Трябва да видиш замъка й.
Да, но тя си има друг замък.
Нали така?
Майко...
Един в Блатото и един завещан от баща й.
Крал Стефан, нали така?
Онзи замък не беше мой дом и беше предаден на народа.
Значи си и истинска принцеса.
Макар Стефан да умря. Май беше убит?
Умря или беше убит?
И двете.
Вярно, напоследък е много топло.
Понеже си спомням историята на едно бебе.
Бебе, прокълнато да заспи
и да не се събуди.
Нима?
Та кой би причинил такова зло на едно невинно дете?
Невинните са плячка на мнозина.
Вашият вид ще се съгласи.
Как така моят вид?
Тя има предвид човеците.
От Блатото изчезват феи.
На мен ми изчезна виното.
Отвлечени от бракониери.
За първи път чувам.
Някой е дал заповед.
Да не би да обвиняваш краля?
Не го е казала.
Че кой би отвлякъл фея?
Двама селяни бяха открити мъртви
край Блатото.
Били изчезнали преди дни.
Разбирам.
Всички разбираме.
Границите са отворени, но човеците не са желани, нали така?
Какво намеквате, Ваше Величество?
Невинни хора биват избивани в Блатото,
а тя говори за някакви феи.
Озаптете животното си.
Или ще го сторя аз.
Ако не бях спокойна, щях да реша, че заплашваш.
Така ли е?
Кое?
Спокойна ли си?
Стига.
Свали я.
Моля те, свали я.
Тук сме да празнуваме.
Простете, той е прав.
Да не забравяме защо сме тук.
Началото на нов живот за Аврора.
Наздраве. - Наздраве.
Справила си се възхитително, Злодеида.
Против природата си да отгледаш това дете.
Но сега
Аврора най-сетне ще получи
любовта на истинско семейство.
На истинска майка.
Винаги съм съжалявала,
че нямам своя дъщеря.
Но тази нощ това ще се промени.
От днес считам Аврора за своя.
Стража!
Отворихме дома си за една вещица!
Спри!
Никакъв съюз.
Няма да има сватба.
Злодеида! - Да защитим краля!
Злодеида, моля те, спри.
Джон, страхувам се.
Какво направи тя с мен?
Татко!
Джон!
Прибираме се у дома.
Джон!
Това е проклятие.
Това е проклятие!
Злодеида прокле краля!
Какво направи?
Нищо не съм сторила.
Аврора, тръгваме си веднага.
Аврора!
Събуди го!
Събуди го, моля те!
Настрана!
В покоите!
Ние не можем да обърнем тази магия.
Трябва да има някаква рана.
Знак, че е магия.
Моля ви, оставете му достойнството.
Всички видяхме какво му стори Злодеида.
Толкова съжалявам.
Проклятие над краля е проклятие над цялото кралство.
Той искаше само мир.
Вината е само моя.
Няма за какво да се извиняваш, мила.
Злодеида е заплаха за всички.
Особено за теб.
Ние ще те защитим.
Трябва да има начин да го спрем.
Майко, защо не опиташ да го целунеш?
Вярна любов и тъй нататък.
Едва ли ще се получи.
Може да го спаси.
Целувката е само целувка. - Моля те, майко.
Много добре.
Искаше мир...
Затова почивай завинаги в мир.
Казах ви.
Това не е приказка.
Трябва да се върна в Блатото.
Няма друг начин.
Чакай. Ела.
Трябва да я намеря.
Посред нощ е.
Тя ще отмени проклятието.
Тогава нека дойда с теб.
Не, остани със семейството си.
Ти си моето семейство.
Пусни я, Филип.
Може да успее да го спаси.
Злодеида!
Кръстнице!
Моля те, върни се.
Тя не е в Блатото.
Диавал.
Никой не я е виждал.
Така се радвам да те видя.
Никъде я няма.
Ами ако не се върне вече?
Може завинаги да си остана човек.
Трябва да я намеря.
Само тя може да вдигне проклятието.
Кажи ми, че е мъртва.
Желязото прониза плътта й.
Тя падна и реката я понесе към водопадите.
Тогава къде е главата й?
Имаше нещо друго.
Друго създание.
То я изтегли от дълбините.
Как изглеждаше?
Като нея.
Отнесе я в небето.
Раненото животно напада, а тя вече не е сама.
Трябва да се готвим за война.
Злодеида прокле краля!
Стойте вътре!
Злодеида прокле краля!
Ако Конъл не я беше намерил, сега щеше да е мъртва.
Опитаха се да я убият с това.
Чувате ли го?
Чувате ли?
Послание от човеците.
Чувам го съвсем ясно.
Време ни е да умрем.
Хората от векове използват желязо срещу нас.
Заради това сме на изчезване.
Избиването на селяни само ще създаде още конфликти, Бора.
Те добиват желязо,
правят мечове и щитове, прокуждат ни под земята.
Но това...
Това ще ни довърши.
Тук сме в безопасност.
Но докога?
Човеците няма да се откажат.
Призовавам ви на война.
На война!
Още сега!
Човеците са твърде много.
Кралствата са твърде много.
Конъл, те ще измислят нови и нови начини да ни убиват.
Не можем да победим.
Не можем да победим!
Не и така.
Грешиш, Конъл.
Имаме нещо, което те не са планирали.
Имаме нея.
Тя има непознати за нас сили.
Тя е ранена, Бора.
Кои сте вие?
Вониш на човек.
Може би сгреших за теб.
Или пък Конъл трябваше да те остави на морското дъно.
Не.
Там е, нали?
Вътре в теб е.
Виждаш ли?
Виждаш ли какво има в нея?
Ето това ще спаси всички ни.
Ти ме спаси.
Ела.
Нека ти покажа кои сме ние.
Ние сме тъмни феи.
Също като теб.
Само ние останахме.
Тук сме далеч от човеците.
С всяко ново кралство трябваше да се укриваме
от всяко кътче по земята.
Правехме нужното да оцелеем.
Но изгубихме мнозина.
Само преди няколко поколения
нашият вид кръстосваше целия свят.
Тундрата.
Леса.
Джунглата.
Пустинята.
Сега единственото ни убежище е тук,
в тази пещера.
Люлката на нашия произход.
Слушай. Поиграй си на вятъра.
Върви!
Тези деца трябва да се реят над реки и дървеса.
А вместо това растат в изгнание.
Бих могла да ги защитя.
Като водиш война с човеците ли?
Цял живот водя война с тях.
Не с всички.
Отгледа един от тях като свой.
Може би не трябва да се крием от хората.
Бихме могли да живеем без страх
и войни.
Да намерим път заедно.
Това никога няма да се случи.
Хванах те!
Добре дошъл в новия си дом.
Безпокояхме се за теб, скъпа моя.
Ваше Величество.
Не успях да я намеря.
Сърцето ми се къса за теб.
Тя докара облак, който помрачи твоето щастие.
Знам, че тя беше против този брак.
Не се доверяваше на инстинктите ти на кралица.
Когато я видях на вечерята
с покрити рога,
приведена, притаена...
Нищо чудно, че избухна така.
Не знам какво да правя.
Ти го обичаш истински, нали?
Моя син.
От все сърце.
Любовта ще те изцели.
Тя изцелява всички ни.
Да продължим напред заедно,
като едно семейство.
До всички жители на Блатото...
Какъв е този шум?
...и близки и далечни кралства. Кралят и кралицата
ви канят на сватбата
на своя син Филип с Аврора след три дни.
Всички са добре дошли.
Очакваме ви.
Чухте ли? Поканени сме в двореца!
Знаех си, Аврора не ни изостави!
Знаех си, че ще бъда поканена.
Добре, че и вие минахте през цедката.
Кой се жени?
Аврора, не е нужно точно сега да мислим за сватбата.
Кралицата е права.
Дължим го на всички,
особено на краля.
Ами Злодеида?
Тя си отиде.
Птицата феникс.
Казват, че тъмните феи тръгнали от нея
и постепенно еволюирали.
Ти си последната й потомка.
Нейната кръв е и твоя.
Ти си тя.
В ръцете си държиш силата на живота и смъртта,
на разрухата и прераждането.
Но най-великата природна сила е тази на трансформацията.
Ти се трансформира, като отгледа Аврора.
Когато откри любовта
насред болката си.
Моля те да събереш целия си гняв
и цялата си болка
и да не ги използваш.
Помогни ни да постигнем мир с човеците.
Защото мирът
може да е финалната трансформация на тъмните феи.
Блатото е последната истинска природа на земята.
А ти посочи човек за кралица.
Дъщерята, за която милееше.
Аз нямам дъщеря.
Тя избра страна.
Току-що научихме.
След три дни в замъка ще има сватба.
Хора ще се стичат отвсякъде.
Тогава ще нападнем.
Ще убием краля и кралицата на Улстед
и младия принц.
Кралството им ще падне.
И феите отново ще пребъдат.
Феите я ушиха.
Носих я, когато се омъжих за краля.
Сигурна съм, че е съвършена.
Аз също.
Ваше Величество, тя е прелестна.
Като знаем как е отгледана.
От същата вещица, която я прокле.
Цяло чудо е, че принц Филип се е появил.
Цяло чудо е, че бедното дете изобщо е живо.
Много благодаря.
Колко е изящно.
Когато порасна,
ще живея с теб в Блатото.
Така ще се грижим една за друга.
Какво те тревожи? - Нищо.
Аврора, познавам те.
Тези накити,
прическата ми,
всички тези правила.
Задушават ме.
Вече не се чувствам кралица на Блатото.
Сякаш съм друг човек.
Слушай...
Аз се влюбих в онова момиче в гората.
Не е нужно да се променяш.
Не искам да се променяш.
Не биваше да я моля да носи онзи шал.
Железен прах
О, да.
Е...
Действа ли?
Имам само няколко феи, с които да работя,
а процесът на извличане е много тежък.
Извличане от какво?
От лобник.
Расте по гробовете на феи и попива същността им.
Щом поленът се смеси с желязо,
полученият прах е пагубен за феите.
Ще ни трябват още хиляди.
Покажи ми.
Много добре.
Ехо.
Най-сетне Блатото ще е мое.
Край на феите.
Стойте нащрек.
Тук ги намерих.
Отлично.
Ами ако крилатата се върне?
Не се безпокой за това.
Ще бъдем готови.
Съберете лобника.
На работа!
Оръжието да ви е подръка.
Злодеида...
Тук погребваме мъртвите си.
Унищожили са го.
Ето какво правят човеците.
Те са напаст, гъмжаща по земята.
Трябва да ги спрем.
Прекара години в грижа за човек.
Сега е време да се погрижиш за своите.
Стреляйте!
Презаредете! Отново!
Стреляйте!
Презаредете! Има още един!
Стойте заедно!
Излизаме от Блатото.
Хванете за ръка, крило
или опашка най-близкия до вас.
Дръжте строя.
Извинете. - Стой на място.
От страна на булката съм.
Другият вид първи ще заемат места.
Не съм човек.
Аз съм гарван. - Какво?
Гарван. Черната птица.
Оризът е превъзходен.
Трябва да го хвърляш върху младоженците.
И да прахосам хубавия ориз?
Какъв е проблемът?
Пуснете ме вътре!
Защо не пускате хора?
Защо не ни пускате вътре?
Знам, че е на лош късмет,
но трябваше да те видя.
За теб.
Лобник?
Откъде го имаш?
От майка ми.
Слънцето изгря. Настъпи нашият сватбен ден.
От майка ми.
Къде да седнем, Синчец?
Отляво. От страната на булката.
Така е.
Но и младоженеца си го бива.
Така си е.
Аз съм и с двамата.
Така.
Какво става?
Тук влизам само аз.
Аз вече съм тук, така че се махай!
Злодеида, моля те, спри.
Злодеида.
Не го е направила тя.
Излизай!
Ще викна стражата!
Изчезналите феи.
Махай се, чуваш ли?
Какво си направил?
Ти си фея.
Как си позволяваш?
Аз съм Лакейко, благородникът,
и служа на кралицата.
Взела ти е крилете.
Трябва да ги пуснем.
Мястото им е в Блатото.
Както и твоето.
Човек, предал своя вид.
Ти си проклела краля.
О, скъпа.
Може да си кралица,
но си много млада.
Да управляваш хората, е малко по-сложно
от това, да тичаш боса с цветя в косите.
Когато аз бях млада,
моето кралство граничеше с Блатото.
През една много тежка зима
посевите ни погинаха
и хората гладуваха.
А отвъд нашите стени
феите благоденстваха.
С брат ми искахме да си вземем необходимото,
докато баща ми кралят потърси тяхното милосърдие.
Избирайки мира пред народа си, той прати брат ми да преговаря.
Повече не се върна.
Онези зверове,
създания, които можеха само да ръмжат, го убиха.
Не вярвам.
Народът стана боязлив.
Те свалиха баща ми от трона.
Страната потъна в хаос, аз бях прогонена.
По-късно бях принудена да се омъжа за крал Джон Улстедски.
Поредният слаб крал, който говореше за толерантност и миролюбие.
А сега собственият ми син
е покварен от блянове за хармония.
Но мирът няма да е нашето падение.
Затворете я.
Задава се война.
Не!
Да можеше да си тук с мен.
Конъл искаше мир,
а го напълниха с желязо.
Сега ще водим война.
И тя започва сега!
Ще се вдигнем заедно!
Ще се борим заедно!
И няма да имаме милост!
Хайде! Да вървим!
Тръгвайте!
Вървете!
Къде са гостите на Филип?
Хората вечно закъсняват.
Музика.
Избягала е.
Хей!
Това е капан! Скрийте се!
Ваше Величество,
идат от морето.
Насам, бързо!
Ваше Височество.
По мой сигнал.
Изчакайте.
Какво става?
Сега.
Огън!
Изглеждат също като нея.
Назад!
Изтеглете се!
Злодеида започна война.
Първо баща ми, а сега и това.
Филип! Не го е проклела тя.
Не е Злодеида. - Какво?
Не го е проклела тя.
Била е майка ти.
Какво говориш?
С вретеното.
Проклятието още е в него.
Майка ти го е използвала срещу баща ти.
Погледни.
Същото е.
Затворила е народа на Блатото в параклиса.
Това не е сватба.
Това е капан.
Помни откъде идваш.
Помни коя си.
Аз направих своя избор.
Ще трябва и ти да направиш своя.
Снижете се!
Разделете се!
След мен!
Атака!
Пали! - Пали!
Не!
Лелички!
Много е тежко!
Аврора!
Диавал! Ти си тук.
Заключени сме.
Смяна на оръдията!
Майко!
Трябва да спреш това.
Във война сме.
Това не е война, а клане.
Филип, ти не разбираш.
Тези същества стоят между нас
и всичко нужно за оцеляването ни.
Грешиш.
Можем да се обединим.
Трябва да си глупак да вярваш в това.
Не знаеш как да се бориш за нашия вид.
Ти ме излъга.
Аз защитавам кралството
и твоя трон.
Ами татко?
И него ли защитаваше?
Принцът не се чувства добре.
Придружете го до покоите му.
Веднага.
Спрете, сир!
Предайте се!
Майка ми прокле краля, за да избие блатяните.
С хората ти плащате тежка цена.
Трябва да направим нещо!
Сбогом, момичета.
Не, върни се!
Синчец! Не!
Не!
Хей, стой си при своите!
Бягай, Аврора!
Пуснете го!
Не!
Кръстнице.
За Синчец!
Хванахме я!
Хайде, бързо!
Насам!
Бягайте!
Стой!
Тази война не е моя.
Майка ми искаше война и ти й я даваш.
Няма да оставя омразата й да унищожи кралствата ни.
Няма да пролея фейска кръв.
Насам!
Злодеида се върна!
Идва за кралицата.
Предайте се!
Спрете!
Свалете оръжието!
Ето го злото, което им обещах.
Твоят вид е по-предсказуем от човеците.
Спри!
Е, почти.
Спри.
Съжалявам, че се усъмних в теб, но не си на себе си.
Има и друг начин.
Знам коя си.
Познавам те.
Не ме познаваш.
Напротив.
Ти си моята майка.
Не!
Знаеш ли кое прави един лидер велик?
Способността му да всее страх у поданиците си
и да го използва...
Ваше Величество.
...срещу своите врагове.
Затова...
аз разпространих слуха за злата вещица
и принцесата, която тя проклела.
Нямаше значение кой е пробудил Спящата красавица.
Всички бяха ужасени.
А слухът се превърна в легенда.
Знам, че ме смяташ за чудовище.
Но онова, което сторих на краля, на Злодеида, на сина си...
Направих го за Улстед.
Ти предаде своя вид и ще си платиш за това.
Злодеида е мъртва!
Повече няма да живеем в страх!
Върнете се!
Улстед най-сетне е свободен!
Пуснете ме!
Какво става?
Виж ти.
Здравей, зверче.
Липсваше ми.
Да не си удари главата?
Да.
Филип.
Да?
Обичаш ли дъщеря ми?
С цялото си същество.
Хубаво.
Мисля, че това е твое.
Проклятията не свършват.
Те трябва да се разбият.
Свърши се.
Край на битките.
Улстед вече никога няма да нападне Блатото.
От този ден нататък
ще продължим напред
и ще намерим своя път
в мир.
Заедно.
Днес ще има сватба.
Не само съюз на двама души,
но и на две кралства.
Всички са поканени,
всички са в безопасност
и всички са добре дошли.
Здравей.
Не можем да живеем сред чудовища...
Някой трябва да покрие тези рога.
Да можеше Конъл да те види.
Бора...
Време е да си дойдете у дома.
Здравейте.
Може ли да дойдеш?
Да?
Ще ме предадеш ли?
Никога.
Не.
Ще ме придружиш ли до олтара?
Да.
Извинявам се, ако съм наранил някого.
Това да не е...
Тя може да я превърне обратно.
Предполагам.
Но само ако поискаме.
Татко.
Толкова се радвам да те видя.
Копнеех за този миг.
Две кралства най-сетне обединени.
Благодарение на теб.
Толкова се гордея с теб.
Зелено й отива повече.
Тоест, розово.
Не, зелено.
Розово.
Зелено. - Розово.
Синчец!
Съвършено е.
Пусни я вече.
Стегни се.
Събрали сме се да обединим две кралства,
разделени от страха.
Днес вие ни учите, че определящо е не откъде сме,
а кого обичаме.
Венчалните пръстени, моля.
Филип, вземаш ли Аврора... - Да.
А ти, Аврора, вземаш ли... - Да.
Тогава ви обявявам за съпруг и съпруга.
Може да целунеш булката.
Усмихваш се.
Настъпва нов ден.
Наистина.
Добро утро.
Ще поостанеш ли?
За мъничко.
Но не се безпокойте,
ще се видим на кръщенето.
ПРЕВОД МИЛЕНА БОРИНОВА